SZOLJON
Jász-Nagykun-Szolnok vármegyei hírportál
szeptember 8., vasárnap
A hőség és nyár kapcsán a legelső, ami eszünkbe jut, hogy milyen jóleső, amikor megmártózhatunk a kellemes, hűs habokban. Ehhez nem árt rendelkezni a közegben alkalmazható legalapvetőbb készséggel: az úszással. Persze ez sem garancia semmire, de növeli a túlélés esélyeit, ha bajba is kerülünk, nem csak a vízbe.
Az alaphelyzetet mindig árnyalják a körülmények, és előfordul, hogy hiába minden, úgy tűnik mégis a legrosszabb forgatókönyv lép életbe. Aztán valahonnan a semmiből jön egy vagy két kéz, egy csónak, és talán az őrangyalunk közben minden tollpihéjét elhagyta….de élünk. A segítség a legjobb helyen és a legjobb időben mégis megérkezik.
Az elmúlt időszakban két eset is történt vármegyénkben, amikor
azok a bizonyos őrangyalok teljes gőzzel „dolgoztak”
és tragédia nélkül sikerült megúszni egy-egy ilyen történetet.
Az én személyes véleményem viszont az, hogy nem csak a vízbe esett illetőkre vigyáznak nagyon ott fent valahol. Aki egy ilyen helyzetben bátran, önzetlenül és gondolkodás nélkül képes a saját életét is kocáztatni a másikért, az példaértékű és igazán hősies tett. És legalább annyi munkát ad a saját védőangyalának is…
Hogy vigyázzunk magunkra, azt nem lehet elégszer elmondani. Bár néha úgy tűnik hiábavaló. De egy-egy ilyen történetet olvasva az ember bízik abban, hogy ezeknek ereje van. Figyelmeztető, visszatartó ereje.
A baj elég öntörvényű jelenség, „bekövetkezik”, amikor kedve tartja. Azért némi odafigyeléssel és óvatossággal megnehezíthetjük a dolgát. És akkor talán az őrangyalok is fellélegezhetnek egy kicsit.