2024.07.23. 19:53
Gyermekbántalmazás: figyeljünk oda a legapróbb részletekre is – ezek lehetnek az árulkodó jelek!
A bántalmazott gyermek általában magát okolja a történtekért. Ahogy arról a szolnoki kalandparkban felrúgott kisfiú édesanyja is beszélt, Roli ugyancsak ezen érzésekről számolt be a gyermekbántalmazás után. Krajnyákné Csorba Fanni pszichológussal arra a kérdésre kerestük a választ, hogyan vehetjük észre, ha gyermekünk áldozattá válik, és szülőként mit tehetünk ilyen esetben.
– Induljunk ki abból, hogy a gyerek egy felnőtt felügyelete mellett van. Ez legyen családban, iskolában, táborban, ha a felnőttől bármilyen negatív címkét, jelzést kap, eljut a helyzet a tettlegességig, gyermekbántalmazásig, mindenképpen úgy gondolkodik a gyermek, hogy ő a hibás a történetben, ő rontott el valamit – vázolta fel az alapszituációt Krajnyákné Csorba Fanni pszichológus.
![gyermekbántalmazás,pszichológus](https://cdn.szoljon.hu/2024/07/gFGjiud5041AY_Sk1tnm4No3TRXGkw5SjUasrbJEPJw/fit/1200/1800/no/1/aHR0cHM6Ly9jbXNjZG4uYXBwLmNvbnRlbnQucHJpdmF0ZS9jb250ZW50LzQyZGMyZmFmZGI5MjRmNzQ5YTMxZDI1NzZjOWJiYWI0.jpg)
Forrás: Beküldött fotó
A szakember szerint általánosságban jellemző a bántalmazó-bántalmazott viszonyra, hogy a gyermek szégyelli, ami történt, legyen szó gyermek-gyermek közötti vagy gyermek-felnőtt közötti esetről. Erről számolt be a szolnoki kalandparkban felrúgott kisfiú, Roli édesanyja is fia kapcsán.
Nagyon fontos a szülő kapcsolódása a gyerekkel, legyen a napnak egy olyan pontja, amikor megadjuk arra a lehetőséget, hogy beszéljen. Nem biztos viszont, hogy innentől minden tábor végén azzal kell indítanunk, hogy vajon bántott-e valaki, de érdemes elérni, hogy meséljen a napjáról
– szögezte le.
A gyermekbántalmazásról apró jelek is árulkodnak
Szülőként árgus szemmel kell figyelni az apróbb jeleket, változásokat:
- tapasztalható-e nyugtalanság;
- nem megszokott reakció;
- zaklatottság vagy durvább viselkedés.
Ezekből sejthető, hogy van valami, amiről beszélni kell. A záporozó kérdések viszont nem minden esetben célravezetőek.
– A mi történt ma kérdésre egyszerűen az a válasz általában, hogy semmi. Próbálkozhatunk viszont azzal, hogy az érzések iránt érdeklődünk. Például, hogy voltál-e ma valami miatt dühös, volt-e, amin nagyot nevettél. Ezekhez ugyanis könnyebben tud kapcsolódni és emlékeket feleleveníteni – sorolta. Hozzátette: teret adhatunk a visszakérdezésre, a válaszban ügyelve arra, hogy ne zúdítsuk rá felnőtt problémáinkat, de őszintén beszéljünk vele az ő szintjén.
A kisgyerekek szerint a felnőttek mindent tudó lények
– A kisgyerek úgy gondolja, hogy a felnőtt egy mindent tudó lény, majd ez megváltozik kamaszkorra, amikor már tudja hogy ez nem így van, de azelőtt, úgy tekint a felnőttre, hogy ő mindig jól cselekszik.
Ha szülőként őszintén beszélek és tudok bocsánatot kérni, elérhetünk abba az állapotba, hogy ha bántják, el meri mondani
– emelte ki.
A szülői reakció is fontos, amikor tudomást szerez az esetről, hiszen azzal is példát mutat. A jogi út mellett kiemelt, hogy teret adjunk gyermekünknek, tudjon a helyzetről beszélni. A szakember szerint el kell fogadni, hogy ez nem biztos, hogy mindig akkor lesz, amikor mi szeretnénk, hanem amikor a különböző érzések feltörnek belőle.
Ha szükségét érezzük, forduljunk szakemberhez!
– Ha úgy érezzük, hogy olyan fokú a sérelem és a mi eszközeink, szülőként kevesek ennek megoldásához, akkor forduljunk szakemberhez. A gyermek számára az a segítség, ha nem marad meg benne az a gondolat, hogy ő volt a hibás, vagy megérdemelte, amit kapott – tanácsolta a pszichológus.
Hangsúlyozta: bármilyen bántalmazás esetén az a fő kulcs, hogy az áldozat legyőzze azt az érzést, hogy ezt megérdemelte és tudja, nincs egyedül a problémájával.
Nagyfokú a bizalomvesztés a felnőttek felé és egyéni az út, hogyan lehet olyan közeget teremteni, amivel ez a kapcsolat újra kiépíthető. Valakinek az elcsendesedés, míg másoknak a csacsogás segít, szülőként ismerjük gyermekünket, ahhoz kell igazodni.
Fontos a körültekintés, elengedhetetlen a bizalom
Szülőként, ha táborba adjuk gyermekünket, az nagyfokú bizalmat feltételez az ottlévő felnőttek felé, hogy az ő gondjaira bízzuk szemünk fényét.
– Vannak sajátos nevelési igényű csemeték, vagy olyanok, akik egy picit máshogy működnek, ha ezt tudom a sajátomról, akkor ezt érdemes jelezni a táboroztatónak. Esetleg elmondani, hogy mi szokott segíteni a feszült helyzetek feloldásában – magyarázta Krajnyákné Csorba Fanni pszichológus.